21 рік без Гії: як зараз живе родина вбитого Георгія Гонгадзе

Він був грузином, але своє життя віддав за Україну. 21 травня громадському діячу, опозиційному журналісту та кавалеру ордену Героя України (посмертно) Георгію Гонгадзе виповнилося б 52 роки. Його резонансне вбивство у вересні 2000 і досі вважається однією із найрезонансніших кримінальних справ, адже у ній залишилися ще безліч темних сторінок, а справжні замовники із владних кабінетів й донині не покарані. Тим часом родина Георгія продовжує жити, чекаючи на справедливість.

Дружина журналіста Мирослава Гонгадзе із надзвичайною теплотою та любов’ю згадує про чоловіка. Після його смерті вона більше не виходила заміж, а життя своє присвятила вихованню доньок, журналістиці, максимальній підтримці свободи слова в Україні та покращенню іміджу батьківщини за кордоном.

Майбутнє подружжя познайомилося на початку 90-их. До тоді ще студентки юридичного факультету ЛНУ (Львівського Національного університету імені І. Франка) Мирослави Петришин, яка паралельно уже працювала юристом у Львівській ОДА, звернувся за консультацією юнак, котрий хотів зареєструвати власну громадську організацію. Це був молодий Георгій Гонгадзе. Результатами того візиту стали відкритий Центр грузинської культури імені Багратіонів та бурхливий роман, що вже в 1995 переріс у міцну родину.

Мирослава і досі дуже любить травень, бо завжди згадує, як увесь місяць на честь дня народження Георгія у їх невеличкій львівській квартирі гуділо життя: «‎‎Насправді це були якісь неймовірні часи. Дуже неймовірні! Це були часи відродження, часи свободи. У нас завжди по ночах до ранку велися якісь філософські розмови, співали і “Мертві півні” і “Пікардійська терція” і “Плач Єремії”. Просто це був якийсь нескінченний круговорот, фонтан подій».